BONTONFILM uvádí
ŽIVOT DAVIDA GALEA
Sakra!
Zastavte, prosím vás.
Nejvyšší soud odmítl odložit páteční popravu
bývalého profesora filosofie Davida Galea.
Gale se odvolal proti rozsudku smrti za znásilnění a vraždu
své kolegyně z univerzity v Austinu Constance Harrawayové.
Oba byli členy neziskového Hnutí za zrušení trestu smrti.
Víte, kolik daňový poplatník zaplatí za smrt jednoho člověka?
- Co žádáme? - Už žádné popravy!
Uznejte, že nejvyšší trest v této zemi neplní svou funkci.
Zamítli Galeovo odvolání. Právě to říkají v televizi.
Obhajoba argumentovala tím, že Galeova účast v Hnutí
mohla vyvolat podjatost texaského soudu.
Bitsey s ním udělá rozhovor, dostane dvě hodiny denně.
V úterý, ve středu a ve čtvrtek. Ne, v pátek to není možné.
V pátek ho popraví.
- Chtějí jedině Bitsey. - Gale jde na smrt.
Jedině Bitsey znamená jedině Bitsey. Já tady nerozhoduju.
Stačí, když ji posadíte do letadla.
Proč se navážíš do právníků? Joe, zastavíme se u tebe.
Co máš s tím "jedině Bitsey"?
- Chtějí výhradně tebe. - Kdo?
Galeovi právníci. Vlastně Galeův právník.
- Nějaký starý dobrák z Austinu. - Proč zrovna mě?
- Copak o to nestojíš? - To neříkám.
Ale proč někdo, kdo čeká v cele smrti na popravu, chce právě mě?
Asi se jim líbilo, žes šla sedět za ten článek o dětském pornu.
Nebo viděl tvoji fotku a připadalas mu hezká.
Kolikrát se s ním setkám?
Tři rozhovory. Na víc není čas. V pátek bude po něm.
Dobře. O čem ten příběh vlastně je?
Znásilnění, vražda, cela smrti.
Je velmi inteligentní. Možná je dokonce nevinný!
To určitě.
Zavolám později. Díky.
- Tak co se ti nelíbí? - Zaplatit půl milionu dolarů
za jeden třídenní rozhovor je nejen nezákonné, ale i zvrhlé.
To je tržní cena. Ještě žádný rozhovor neposkytl.
- Navíc se mi ta dohoda nelíbí. - Proč?
Právě sis odseděla sedm dnů za skandální opovrhování soudem.
Za krytí informačních zdrojů. Když ti to tak vadilo,
proč jsi to rozmázl na první straně všech vydání?
A teď brutální vrah, který chce poslední tři dny života věnovat
rozhovoru s novinářkou, která kryje sexuální devianty.
- A navíc je velmi přitažlivá. - To je diskriminace.
A kdybych byla ošklivý chlap?
Leccos by to vyřešilo.
Už slyším právníky: Bloomová versus časopis News.
Vážený soude, při zadávání práce byl brán ohled na mé pohlaví.
- Teď už tě bude muset pustit. - Tak jsem to nemyslel. - Tak jak?
Dobře, ale náš praktikant se od tebe nehne.
- Praktikant? To snad ne! - Tak to řekl.
- Je to blbec. - Je to šéf. - Já pracuju sama.
- Tentokrát ne. - Nebudu dělat chůvu.
Galeova DNA byla všude. Měla v sobě jeho semeno.
Jeho otisky byly po celé kuchyni včetně toho plastového pytle.
- Byl to jen otisk půlky palce. - To stačí.
- Mohl na něj sáhnout předtím. - Ty se hrabeš známým v koši?
Jo, já mám slabost pro plasty. Zvlášť pro ty odpadkové.
Třeba ten pytel ležel na lince.
- Zacku? - Ano? - On to udělal.
Popraví ho a nejspíš si nic jiného nezaslouží.
Ale ta vražda na něj nesedí. Je to vynikající vzdělanec.
Premiant na Harvardu, v sedmadvaceti profesor,
vydal dvě knihy, prostě akademická hvězda.
Podívej se na jeho ženu. Je to úplná Grace Kellyová.
Sličná dědička, její otec je velvyslanec ve Španělsku.
- Ta kontrolka už zase svítí. - Nevšímej si toho.
- Necítíš něco? - Ne. Navíc byl zapálený liberál.
To s tím nesouvisí.
- Mýlíš se. - Nepřehřál se motor? - 73%% % vrahů volí republikány.
Vyhoď tu cigaretu, jinak nic neucítíme.
- Do popelníku ne, to smrdí. - Nechci znečišťovat prostředí.
Zacku!
S tím autem se něco děje. Sakra, to mě štve!
- Jak daleko je Huntsville? - Zastavím tady.
News přinesl zprávu, že novináři Bitsey Bloomová a Zack Stemmons
měli potíže s autem. Netušili, že tím to všechno teprve začíná.
Novinářka jsem tady já. Ty jsi jen praktikant.
No dobře.
- Je horký? - Jo! Ale není to normální?
Co teď?
Zavolej do redakce a sežeň číslo nejbližšího servisu.
- Nemám signál. - Sakra.
Musím se vymočit.
Zacku?
Zacku!
- Zacku! - Co je?
První den
- Dobré ráno. - Dobré.
Na to je trochu brzo, ne?
- Tamhle je nekuřácké oddělení. - Myslela jsem tu knížku.
Vyprázdněnost dialogu, od Davida Galea.
Je to génius.
- Kolik je hodin? - Čtvrt na deset.
Je tady asi deset věznic. Odsouzenci k smrti jsou v Ellis.
Pracuje tam přítel té servírky.
Její minulý přítel pracoval ve věznici v Huntsville.
Předchozí dva byli z Walkeru. Nejhezčí kluci jsou v Estelle.
Cituju: Ale na kluka z Estelle mám moc velkej zadek.
Ellis je kousek odsud, takže máme dost času.
Nikdy nejez tam, kde mají na jídelním lístku fotky jídla.
Mohli bychom zajet do Austinu podívat se na místo činu.
Třeba se nám to bude hodit do našeho článku.
Není to náš článek, a navíc je to rozhovor.
A jednu věc si pamatuj: Je to můj rozhovor.
Dobře. Co mám dělat já?
Udělej si výlet. Najdi slušnou restauraci.
Víš, Bitsey, tvoje pověst megery není spravedlivá.
Díky mé pověsti jsme tady.
Hraju podle pravidel, i když se to někomu nelíbí. Říká se tomu...
- Ctižádost? - Nestrannost.
Co si dáte?
Jen kávu.
Neprovokuj mě, ty chytráku.
Je tu víc kostelů než hospod, podle toho poznáš puritány.
A taky víc věznic.
Věznice Ellis. Texaské nápravné zařízení
Připravte si průkaz totožnosti
Kontrola povolení návštěv
Povoleno
Žádní rukojmí se odsud nedostanou
Už vás může přijmout.
Poslouchám vás velmi trpělivě.
Nebudu s vámi diskutovat o kladech a záporech této situace.
Náš úkol je provozovat státní vězeňské zařízení.
Tady nejsme ve Francii ani v Německu...
Tohle je Texas a my se řídíme texaskými zákony.
Není zač, madam. Na shledanou.
Děkuju, Margie.
Vy jste jistě novináři Bloomová a Stevens.
Ano. Dobrý den.
- Stemmons. - Promiňte, už to nespletu.
Já jsem Duke Grover, oddělení pro styk s veřejností.
Většinou si jména pamatuje.
Mám vás oslovovat slečno nebo paní?
- Bitsey. - Dobře, tak Bitsey.
- Margie, odvádím ti tvé hosty. - Dobře.
- Byla jste už někdy ve vězení? - Ano. - V cele smrti?
- Ne. - Vaše průkazy, prosím.
Všechny texaské popravy se konají v naší věznici.
Ale to je jen dočasné.
Je tu celkem 442 odsouzených, kteří zde čekají na popravu.
Průměrná délka pobytu je 9 let.
Někdo dostane zmírnění trestu, ale většinu jich popraví.
Připraví vás to o chuť k jídlu, ale to je záměr.
- Karlo, návštěva z New Yorku. - Ukažte mi prosím tašky.
Máme zde tři pravidla: Opatrnost, opatrnost, opatrnost.
Návštěvní prostor je zabezpečený. Platí zákaz dotýkat se skel.
Vyjde draho nechat je umýt.
Bitsey, vy jistě nenosíte zbraň.
Bitsey?
Promiňte. Ne.
- A vy, pane Stemmonsi? - Ne. - A mobilní telefony?
- Nemáme tady signál. - No, tak je tu můžete nechat.
Platí také zákaz vstupu s velkou peněžní částkou a v lodičkách.
Vaše boty jsou v pořádku. Teď projděte tím rámem.
- Děkuju, madam. - To je v pořádku.
- V lodičkách? - Vězni z toho šílí. Jste na řadě.
Dobře.
Pokud by se něco přihodilo, rozhodně neodcházejte.
Řiďte se pokyny našich laskavých strážců.
Váš rozhovor může být odposloucháván.
Cokoli řeknete, může být u soudu použito proti vám.
Ale vy snad nemáte v úmyslu asistovat při útěku z vězení.
Vypadá to, že nebude pršet.
Dávejte pozor, milá Bitsey, klouže to tu.
To je naše japonská zahrada.
Prosíme vás, abyste do rybníčku neházeli mince.
Tudy. Už tam skoro jsme.
A jsme tu. To je náš prostor pro návštěvy.
Tady je máte, pane Belyeu. Z mé strany je to vše.
- Přeju vám bezpečnou návštěvu. - Děkujeme.
- Slečna Bloomová? - Ano. - Prosím, pojďte dál.
- Slevil vám aspoň parkovné? - Řekl, že nám zlevní suvenýry.
Je chytrá. Já jsem Braxton Belyeu, advokát pana Galea.
- To je Zack Stemmons. - Těší mě.
A tady je náš hrdina dne.
Dobrý den.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Posaď se, Gale. Vězni nesmí stát.
Nemohli by to trochu ztlumit?
Můj advokát vás uctivě prosí, abyste upravili hlasitost zvuku.
Gale, posaď se!
Snaží se být krutí a originální.
Slečno Bloomová, jistě už jste celá napjatá.
Vyrozuměli jsme, že budete mít tři dvouhodinová sezení denně,
všechny ve tři hodiny odpoledne.
Nemůžeme vám nabídnout víc času, neboť navzdory tomu, co se říká,
ještě jsme nevytáhli do boje. Dohoda zní, že budete sama.
- Náš časopis si přeje... - Sama. Samozřejmě.
Rovněž očekáváme, že nebudete mít žádné nahrávací zařízení.
- Správně. - Výborně.
Potřeboval bych od vás podepsat nějaké papíry,
mohla byste se u mě později zastavit?
Třeba ve čtvrtek ráno? Jde o jisté finanční vyrovnání.
Dobře, uvidíme se ve čtvrtek. Hodně štěstí, slečno Bloomová.
Zastavím se později.
Pane Zacku, nechcete si se mnou vykouřit jednu smrtící cigaretu?
Tak se tu mějte.
Takže...
Posaďte se.
- Je to docela originál. - Ano.
Mé jediné spojení se světem venku. A dobrý přítel.
A co vaše bývalá žena?
Nechci, abyste mi kladla otázky týkající se jí nebo mého syna.
Takové otázky nejsou součástí naší dohody.
Dobře.
Stačí, když řeknete "důvěrné", a já si to vezmu do hrobu.
Patří tužka mezi nahrávací zařízení?
- Čím začneme? - Začneme tím,
že mi řeknete, co tady dělám.
Kdo se dívá skrze toto sklo, nevidí člověka, ale zločin.
Nejsem David Gale, jsem vrah a násilník, odsouzenec k smrti.
Chci zůstat v paměti lidí nejen tím, jak jsem skončil,
ale také tím, jak jsem žil a jaká rozhodnutí jsem učinil.
- Ale proč já? - Proč ne?
- Poznala jste život za mřížemi. - To ano.
Protože umíte mlčet jako hrob.
Chránit zdroje patří k zásadám našeho časopisu.
- A také k mým. - Já vím.
Říká se to o vás.
Můj příběh není žádná selanka, slečno Bloomová.
Nebude to snadné.
Tak čím začneme?
Pravda - Touha - Moc
Asi tím, jak jsem se stal šéfem katedry filosofie v Austinu.
Život - Žádostivost - Snění
No tak, myslete! Ponořte se do své mysli
a řekněte mi, o čem sníte.
O světovém míru? Myslel jsem si to.
Sníte o mezinárodní slávě?
Sníte o tom, že získáte Pulitzerovu cenu?
Nebo Nobelovu cenu míru? Nebo hudební cenu MTV?
Sníte o nějakém fešném géniovi, navenek drsňák, uvnitř jemný,
kterému nebude vadit spát na potřísněném prostěradle?
- Já beru dva. - Cože?
- Já beru dva. - Kimberley bere dva.
To je základ Lacanovy teorie: Snění musí být nerealistické.
Protože jakmile máte, co jste chtěli, už to nemůžete chtít.
Podmínkou trvání touhy je stálá nepřítomnost jejího předmětu.
Člověk netouží po nějaké věci, ale po snění o ní.
Touha tak vytváří nesmyslné sny.
Promiňte.
Proto Pascal říká, že skutečně šťastní jsme jedině tehdy,
- když sníme o budoucím štěstí. - Přišlo to dneska.
Proto říkáme: Lov je lepší než zabíjení.
Nebo: Rozmysli si, co chceš. Ne proto, že to dostaneš,
ale protože pak už po tom nebudeš moct toužit.
Proto Lacan říká, že život pod diktátem touhy nevede ke štěstí.
Být člověkem znamená snažit se žít podle idejí a ideálů
a neměřit životní štěstí počtem splněných tužeb,
ale těmi vzácnými okamžiky mravnosti, soucitu, rozumu
a dokonce sebeoběti.
Protože nakonec jedinou mírou smysluplnosti našich životů
je hodnota, kterou jsme dokázali dát životu druhých.
Uvidíme se příští pondělí.
Promiňte, že jsem přišla pozdě.
Něco mi do toho přišlo.
Tak to většinou bývá, Berlin.
Já vím, že si nevedu moc dobře...
A když se vyjádřím otřele...
...udělám cokoli, abych prošla.
Říkáš cokoli?
Úplně...
...cokoli.
Dobře, Berlin.
Dám ti dobrou známku, velmi dobrou známku...
...když budeš...
...víc studovat.
Mám přepis všech guvernérových projevů. Tohle je perla.
Novinář: Nemyslíte, že tři popravy týdně je trochu moc?
Guvernér: Já říkám sebrat je, svázat a jde se na to.
No, aspoň se náš guvernér nevyjadřuje příliš odtažitě.
- Proč tu debatu neuděláš sama? - Ty máš v televizi hezčí zadek.
- To jsem si nevšiml. - Já vím. - Tak jsem to nemyslel.
Podtrhla jsem ti hlavní body.
On bude omílat, že trest smrti je Boží zákon, oko za oko a tak.
Ty se drž faktů. A dej si pozor na ego.
Nezačínej s těma řečma jako: Nenávidím zdejší vládu,
protože všichni nosí velký klobouky a nečtou New Yorker.
- Ještě něco? - Večer dostanu novou statistiku.
Přines ji na Greerův večírek.
Mám moc práce. Jestli budeš mít zítra kocovinu...
- Já odcházím. - Dobře, tak v deset.
- Vždy připravena! - Vždy připraven!
Ahoj, Jamie. Udělal sis už značku do kalendáře?
Jasně.
Ještě čtyři dny a maminka přijede.
Jenom čtyři dny? To je skvělý!
Můžu se tě na něco zeptat? Je to hrozně důležitý.
Jistě.
Mohli bychom mít k snídani palačinky?
- Dobře. - Se sirupem a s jahodama?
No, to se ještě uvidí.
- A s čokoládovou oblevou? - Říká se tomu poleva.
- A se šlehačkou? - Se šlehačkou?
To je trochu moc požadavků na tak malého chlapce.
- Už spi. - Ještě dej dobrou Plyšáčkovi.
Dobře, dobrou noc, Plyšáčku. Tak, a teď spát.
Dobrou noc.
- Nezapomeň nakrmit rybičky. - Cože?
- Nakrmit rybičky. - Dobře.
Vrátím se před půlnocí. Tady je číslo, kdyby něco.
A v lednici je kuře, kdybyste chtěla.
Dobře, pane Gale. Možná si pak něco vezmu.
Na shledanou.
- Tati, nakrmils rybičky? - Ano, jdi už spát.
Je to Kant fotbalový ligy: Důsledný, přesný, účinný
a ovšem také nudný.
Jestli se chceš nudit, přečti si Bennettovu Knihu ctností.
- Profesore Gale. - Johne, jak se vede?
- Kde máte svou lepší polovičku? - Lepší polovičku? Aha, manželku.
- Je ve Španělsku. - Zase? To mě mrzí.
Johne, hledala tě Alma.
Poměr mé manželky je zřejmě veřejné tajemství.
Nejzábavnější fakta jsou ta, která se někdo snaží utajit.
Letos byla v Barceloně už čtyřikrát, takže to moc netají.
- No, její otec je velvyslanec. - Ale velvyslanectví je v Madridu.
Ostatně, je tady Berlin a pěkně zuří.
- Proč? - Vyrazili jsme ji.
Dneska to dostala písemně. Trochu si na mně zchladila žáhu.
- Mluvíte o mně? - Ano. - Už vám vyprávěl, že jsem řekla,
že se při vaší obřízce spletli a vyhodili tu špatnou část?
- Jo. Říká se tomu "šmok". - Čemu?
Té části, která se po obřízce vyhazuje.
- Sakra, vám to fakt pálí. - Davide, dáš si ještě panáka?
- Jo, Black Bush. - Dnes jste se choval jak kretén.
- Nevěděl jsem, že vás vyhodili. - To má být omluva?
Ne.
Spíš pokus o usmíření.
Ross, Ross, Ross...
Dobře, dobře.
Básníci truchlivě tvrdí,
že smrt má zálibu v mládí,
v tom, kdo skvělý má vtip, v tom, kdo prachama smrdí,
a v tom, kdo má velký zip.
Gale, Gale, Gale...
Byla jedna lesba z Kandžúmu, vzala si mladíka do domu,
a hádali se celou noc, kdo větší má moc
udělat co a kolik a komu.
To stačí!
- Ross, Ross, Ross... - Jsem vyčerpaný.
Už nemám žádné...
Hned budu.
Už nejsem studentka.
Já asi nechci vědět, kam tím míříš.
Byla jedna holka jménem Berlin, která to měla ráda teď a znovu,
ne teď a znovu... ale teď hned, a pak znovu
a znovu... Hezký, ne?
Jo, moc hezký.
Mám tajemství. Ale musím blíž, abych ti ho mohla říct.
Ne, ne, ne...
- Už... - Ne, zůstaň tam...
...přicházím. - Ženská...
...měla bys...
Měla bys toho nechat.
Nešlo mi o známku.
Podívej, to není zrovna...
Teď můžeme mluvit, rozebírat...
...uvažovat...
...nebo můžeš ochutnat mé tělo.
Neodmítej mě.
Prosím.
Roztrhni je!
Ne, já to chci zezadu.
Udělej mi to drsně.
Víc.
Kousni mě do ramene.
I kdybychom v cele smrti našli nevinného člověka,
guvernér by prostě řekl:
Vidíte, díky těm dobrým lidem z Hnutí náš systém funguje.
Kdybychom měli důkaz, že nechal popravit nevinného člověka,
mohli bychom požadovat moratorium na trest smrti.
- Je ti něco? - Ne, promiň.
Ale mrtvý člověk nemůže vést soudní spor.
- Chápu. - Takže se držme při zemi.
- A nech toho. - Čeho?
Přestaň se tvářit, že mě posloucháš.
Nesnáším, když lidi předstírají, jak pečlivě poslouchají.
Já se umím tvářit, že poslouchám, a zároveň skutečně poslouchat.
- Přinesl jsi tu statistiku? - Ano. Ne.
Zapomněl jsem ji doma.
Mám tady kopii.
- Řekneš mi, co s tebou je? - Nic.
Všechno.
- Včera jsem udělal hloupost. - Doufám, žes použil kondom.
Proboha, Davide.
Byla to tvoje studentka?
- Byla to Berlin. - No to je skvělé!
Už slyším tu šeptandu:
Museli ji vyhodit, aby ji Gale mohl opíchat.
Účinnost nátlaku je úměrná stupni moci. Nemáš žádnou vůli.
Constance, nejsi má žena. Naštěstí.
A ani o to věru nestojím, takže běž do hajzlu!
- Nemyslel jsem to tak. - Pojďme. - Už je to dobrý?
- Vážně? - Ano. Jdeme.
V USAje každý rok zavražděno sedmnáct tisíc lidí.
Státy, kde trest smrti zrušili, mají průměrně nižší počet vražd.
A jestli začne s náboženstvím, prostě mu řekni,
že téměř všechny církve v USA jsou proti trestu smrti.
- Posloucháš mě? - Ano. - Dobře.
Batter's Box s Alanem Fruellou
Za deset vteřin začínáme.
- Zapněte nahrávání. - Macu, začni odpočítávat.
Jdeme na to. Pět, čtyři...
Vítejte v pořadu Batter's Box. Máme zde opět guvernéra Hardina
a o trestu smrti s ním bude debatovat profesor David Gale.
Jste na řadě, pane guvernére.
Vy víte, Alane, že jsem vždy říkal a budu říkat totéž.
Nenávidím zabíjení a můj úřad bude zabíjet, aby se nezabíjelo.
- Co vy na to? - Trest smrti vrahy nezastraší.
Potvrzují to všechny studie a vy to víte, pane guvernére,
protože jste je četl.
A vy byste si měl přečíst Bibli: Oko za oko, zub za zub.
Gándhí řekl: Přikázání oko za oko nás všechny zaslepuje.
Promiňte, ale to je projev zmateného liberálního uvažování.
- Opravdu? - Jistě.
Ale vy sám jste tento citát použil během své první kampaně.
- Teď vás dostal, pane guvernére. - Ano, dostal.
Kdo není ve třiceti liberál, nemá srdce, kdo je liberál
ještě ve čtyřiceti, nemá rozum. Řekl Churchill.
Takže vy v zásadě říkáte, a nyní budu opět citovat,
že chceme-li se zbavit zla, nesmíme se zastavit před ničím.
Ano, s tím musím souhlasit. To jsem také řekl já?
Ne, pane, to řekl Hitler.
Uznejte, že nejvyšší trest v této zemi neplní svou funkci.
Vynášíme rozsudky smrti na základě pochybných posudků,
za pomoci pseudovědy a vězeňských práskačů.
Texas má na celém světě nejvyšší počet vězňů na hlavu.
Těch čtyřicet tři osob, které jste nechal popravit,
bylo zastupováno advokáty, kteří byli vždy nějak problematičtí.
Advokáti dvou lidí odsouzených k smrti usnuli
- při výslechu. - Já nejsem advokát.
A odvolací soud rozhodl, že to není důvod k obnovení procesu.
Tento systém je chybný, vyšinutý a šílený a zabíjí nevinné lidi.
Dobře, dejte mu možnost odpovědět.
Pane Gale, za mého úřadování bylo popraveno sto lidí.
Jmenujte mi jediného z nich, který byl nevinný.
- Bylo jich sto třicet jedna. - Nechte ho domluvit.
Řekněte mi jedno jméno. Zapíšu si ho.
Dokažte mi, že byl nevinný,
a já vyhlásím moratorium na trest smrti.
Pane Gale?
- Alane, to je všechno? - Ano, náš čas vypršel.
Děkuji našim hostům, guvernéru Hardinovi a profesoru Galeovi.
Zítra opět na shledanou.
Chtěls, abych ti řekla, až ti ego přeroste přes hlavu.
- Tak ti to říkám. - Nechtěl jsem tam vůbec chodit.
- Bránil ses přesně dvě vteřiny. - Co tím chceš říct?
Že naše Hnutí pyká za tvoje zatracený nutkání všem dokázat,
že jsi chytřejší než celá vláda.
Nauč se pracovat bez obecenstva. Zkus shánět peníze od sponzorů.
Nebo olizovat poštovní obálky...
- Pan Gale? - Chlapci, guvernér jel tamtudy.
Jsme od austinské policie.
- Debata s guvernérem je zločin? - Ne, pane, ale znásilnění ano.
Znásilnění - Kousnutí - Krev - Modřiny - Odmítnutí
Vražda - Trest - Msta
- Měla stopy po mém kousnutí. - Gale, končíme.
Modřiny, roztrhané šaty, pod nehty se našla má kůže.
Znásilnění na první pohled.
Pak stáhla žalobu a odjela, aby to vypadalo, že jsem vinen
a ona že je příliš otřesená, aby mohla vypovídat u soudu.
Žena se to dočetla na letišti, kde jsem ji měl vyzvednout.
Trvalo to dva týdny, než mě propustili na kauci.
A Berlin? Proč to podle vás udělala?
Aby dokázala, že je chytřejší než ti nahoře?
Aby se pomstila za neúspěch? Nemám tušení.
- Kde bych ji mohla najít? - Nevím.
Dostal jsem od ní pohled ze San Franciska.
Podepsala ho: Od studentky, která by udělala cokoli.
Napsala ještě něco?
- Mrzí mě to víc, než si myslíte. - Dělej, Gale.
Moc času už mi nezbývá.
Věřila bys, že ho jeho žena nechá dva týdny vydusit v lochu?
Kdo jí to může vyčítat?
Sežeň adresu té Berlin.
- Ty mu to nevěříš? - Tu boudu s Berlin?
- Celou tu boudu. - Nevím.
Pravda neexistuje, existují jen úhly pohledu.
Řekneš-li, že pravda neexistuje, tvrdíš tím, že to je pravda.
- A to je logický protimluv. - Lovíš bobříka filosofie, viď?
U znásilnění je jedno, jestli tě obviní nebo usvědčí.
- Ulpí to na tobě jako hovno. - Půvabná metafora.
Bylo to spíš přirovnání. Myslím si, že říká pravdu.
- Na tos přišel v čekárně? - Je to můj úhel pohledu.
Tři soudy ho shledaly vinným.
To je pro mě dostačující počet úhlů pohledu.
Druhý den
Dobře, dobře...
Číslo třicet tři nula a kolik?
Sedm.
Třicet tři nula tři.
Třicet tři nula pět...
Tady je třicet tři nula sedm.
Proboha, ten nápis.
Muzeum vraha Davida Galea: Navštivte místo činu
Dobrý den.
Já jsem Bitsey Bloomová, to je Zack Stemmons.
Jdete na prohlídku?
Jo.
Dobročinné vstupné je dvacet dolarů.
Ale cena zahrnuje pět fotek s rekonstrukcí činu.
- Dobře. - Nejdřív peníze.
Jistě. Já to zaplatím.
Musíte podepsat knihu návštěv, ale klidně pod falešným jménem.
Na první straně se píše, že jste přišli dělat výzkum zločinnosti.
Stát na tom trvá kvůli těm neziskovým kecům.
Vezměte si ty fotky.
Nestačil by vám jeden balík? Ty fotky mě stojí majlant.
To jsem já. Fotil to můj kluk. Máme taky video.
Ale stojí padesát dolarů, protože tam ukazuju svoje kozy.
Máme taky verzi bez koz, ta je za pětatřicet.
- Chodí sem hodně lidí? - Už moc ne.
Tenhle týden je trochu rušnější, když ho mají odkrouhnout.
Vám nevadí tady bydlet?
Lepší než bydlet s mýma debilníma rodičema.
Tady je začátek. Občas ho tu nechala přespat.
On byl pořád v lihu. Tohle je první exponát.
Byl vysazenej na whisky.
Druhý exponát. Tady stál stativ. Můj kluk si ho zrovna půjčil.
Nikdy se nenašla žádná kamera ani video nebo fotky.
Gale je asi zahrabal.
Tihle masoví vrazi si to fotí, aby si ho pak u toho honili.
On nebyl zrovna masový vrah.
To je jedno.
Ona ležela tady, úplně nahá. Ten instalatér ji viděl dveřmi.
Gale jí nasadil želízka, zalepil jí pusu páskou,
a pak jí přes hlavu přetáhl igelitový pytel.
Použil gumový rukavice, aby po sobě nenechal otisky.
Našly se na nich zbytky lepidla z té pásky.
- Exponátů se prosím nedotýkejte. - Dobře.
Největší úchylárna je to, kde se našel klíč od těch pout.
Ano, my to víme.
- Moment. Kde byl? - Měla ho v žaludku.
Než jí nasadil ten pytel, přinutil ji ho spolknout.
Tak to je všechno.
Máte nějaké otázky?
Pořád ten cigaretový kouř cítím.
To páchne ta pečeně.
Představ si to! Klíč měla v žaludku.
To je hodně drsný.
- Zacku? - Co je?
Není to ten kovboj z toho odpočívadla?
- Je to stejný auto. - Divná náhoda, ne?
Náhody jsou vždycky divné, proto jsou to náhody.
Tohle je důvěrné.
Dobře.
Constance byla zavražděna metodou rumunské tajné policie.
Nasadí vám želízka, přinutí vás spolknout klíč, zalepí vám pusu
a pak vám přes hlavu přetáhnou pytel a nechají vás se udusit.
Rumuni to používali na lidi, kteří nechtěli mluvit.
Někdy vám ten pytel strhli a dali vám ještě jednu šanci.
Nebo jste umřela s vědomím, že klíč ke svobodě máte v sobě.
Je to laciné, ale účinné. Vtip je v tom,
že jsem tuto metodu zmínil v jednom svém článku.
Ale žalobce to nezjistil.
- Někdo to na vás ušil? - Ještě něco horšího.
Našel se tam stativ.
Já vím. Zaměřený na její tělo.
- To už si můžu zapsat? - Ano.
Na stativu nebyly otisky prstů.
Někdo ho tam musel přinést, otřít otisky a nechat ho tam.
Proč? Nejspíš abych věděl,
že existuje přesný záznam toho, co se tehdy stalo.
Abych umíral s vědomím, že kdesi existuje klíč k mé svobodě.
Možná jste jen paranoidní.
Byl jsem známý aktivista za zrušení trestu smrti
a sám jsem v cele smrti skončil! Nepřipadá vám to zvláštní?
A máte tušení, kdo za tím stojí?
Ne, ale mám někoho, kdo na tom pracuje.
A kdo prokáže mou nevinu.
Belyeu najal detektiva?
Ne, novinářku.
Ona mi musí pomoct.
- Vy víte, že jsem nevinný. - Ne.
Nevím to.
Vražda - Přijetí - Utrpení - Zloba
Nepřítel - Nic - Smrt
Tati, vezmi mě na ramena.
Dobře. Kdo je tvůj hrdina?
- Běž si pro Plyšáčka. - Hej, Plyšáčku!
Zavolej mi, až přistanete.
Myslíš, že dočasný rozchod je opravdu to nejlepší řešení?
Nezačínej s tím. Jamie, nastup si, miláčku.
- Měj se hezky. - Třesky plesky.
- Saky paky. - A ty taky.
Mazej!
- Poslouchej... - Poslala jsem ti e-mail.
- E-mail? - Přečti si ho.
Jamie!
Pojď, miláčku.
Přečti si ho.
Chci se rozvést
...pro všechny lepší...
...péče o syna...
P.S. Prodávám dům
Mohls tu láhev aspoň schovat.
Tak co?
Oficiálně máš placené volno. Neoficiálně chtějí, abys zmizel.
Čtyři hlasy proti tobě, dva pro.
Jak hlasoval Ross?
Neměla bych...
Proti.
A ty?
Pro.
A proti sobě.
Na prodej
Ano...
Ne, prosím vás, madam... Poslouchejte...
Jmenuji se David Gale... Už jsem volal... Ano?
Mohl bych...
Cože?
Mohla byste mi zavolat Sharon Galeovou?
Ano, paní Galeovou.
Haló?
Chtěl jsem znát váš názor.
Podívejte se, profesore Gale, mohl bych tady sedět
a vymlouvat se, že potřebuju redukovat učitelský sbor,
že byste měl víc publikovat, že musím splnit menšinové kvóty.
Ale to jsou všechno kecy.
Vaše výsledky jsou skvělé. Máte originální názory,
což je vzácné, a proto v našem tržním systému vysoce ceněné.
Ani vaše problémy s alkoholem by tolik nevadily.
Aspoň jeden akademik by nebyl na antidepresivech.
Ale kdybych vás zaměstnal, v očích rektorátu,
absolventů i drbůchtivých prváků bych zaměstnával násilníka.
-Ta žaloba byla stažena. - Řeknou: Měl dobrého právníka.
Neudělal jsem to.
Vy to pořád nechápete. Nejste politicky korektní.
Vítejte mezi námi.
Sókratés byl odsouzen k smrti. To jste nevěděli, co?
Ale podle aténského zákona mohl odsouzený navrhnout jiný trest.
Skvělý nápad, ne?
Ale kde jsou Atéňané, když je člověk potřebuje?
No, to je jedno...
A už jsem vám říkal, že Sókratés byl ošklivý?
Sókratés byl ošklivý, Platón byl tlusťoch
a Aristotelés byl suchar.
A Sókratés se teda vytasil s tímhle nápadem. Povídá:
Co kdybych vám místo trestu smrti zaplatil pokutu?
Stačilo, aby navrhl rozumnou částku, a mohl žít.
Hádejte, kolik řekl.
Třicet dolarů.
Třicet dolarů!
Chápete to? Třicet dolarů!
Třicet min stříbra. To byla tehdejší měna.
Vlastně třicet min. Plurál je minae.
Třicet dolarů!
Třicet stříbrných! A ty soudce to tak nasralo,
že jich víc hlasovalo pro jeho smrt než předtím pro jeho vinu.
Třicet stříbrných!
Přesně tolik dostal Jidáš. Ten, co políbil Ježíše.
Jidáš byl taky suchar.
Dokud nepůjdeš na protialkoholickou léčbu,
můžeš na styky se svým synem zapomenout.
- Pokud vůbec dojde k slyšení. - Co to znamená?
Jestli tvá žena přesvědčí španělský soud,
že jsi pro dítě nebezpečný, už ho nikdy neuvidíš.
Musí se vrátit zpátky.
Pete, ještě dva panáky.
Já si nedám.
- Tak já si pro něj přijedu. - Davide, Evropa není Mexiko.
Mají tam skutečné hranice. Tam se dostaneš docela snadno,
ale zmizet pak i s dítětem, to je jiná věc.
Chceš se s Jamiem zase setkat? Tak se dej do kupy.
- Já jsem v pohodě. - Rychle.
Kdo začne?
Ahoj, jmenuju se David...
- A jsem alkoholik. - Ahoj, Davide.
Tak, pane Gale...
Uveďte mi tři osobní přednosti,
které vás kvalifikují pro práci manažera naší pobočky.
- Tři? - Tři.
Dobře...
No...
Promiň.
- Vítej zpátky. - Díky.
- Vypadáš dobře. - Cítím se dobře.
Musíš se na něco podívat.
Poprava Betty Johnsonové byla přeložena na osmého.
Jestli se vedení ve Washingtonu podaří předat to k projednání...
Tak ji nepopraví a ty dokážeš, že systém funguje.
Ale zachráním lidský život.
- Jak jsi přišla k těm modřinám? - Uhodila jsem se při úklidu.
Snad tě tvůj kovboj nebije!
Tady ho máme. Nazdar, Dusty. To sem chodíš jen pracovat?
Nazdar, Davide.
- Dobře, vyprávěj mi její příběh. - Odsoudili ji v sedmnácti.
Na tomhle případu mi opravdu záleží. Je velmi výmluvný.
- Koho zabila? - Dá trestu smrti tvář.
Constance, koho zabila?
Policajta.
Ty ses zbláznila! A tentokrát už úplně!
To je naprosto šílený, tobě prostě přeskočilo!
Bylo jí sedmnáct! Ještě čtyři roky si nesměla dát ani pivo.
- Ale zabila policajta. - Pomůžeš mi? - Jistě.
Ty úplně sáláš!
To je Jo Edna.
- Dobrý den, pane Gale. - Jak se máte, Jo? Rád vás...
Podáváme kávu.
- Nazdar, Davide. - Zdravím vás všechny.
Teda to je servis. Díky.
Není zač. Tady máš latte, Joshi. A tady je jedna moka.
- Zrovna volá do Washingtonu. - Mluví s novým ředitelem.
- Možná to dostanem na kabelovku. - To by bylo dobré.
Musím běžet. První tiskové prohlášení zaměřte na její věk.
Nechám prověřit způsobilost jejího právníka.
- Johne, David udělá... - Doufám, že Gale už u vás není.
- Ne. - To je dobře.
Celou tu věc se znásilněním rozhodně nemůžeme potřebovat.
A tihle alkoholici stejně na suchu moc dlouho nevydrží.
Myslím to vážně, Constance. Zakaž mu přístup do kanceláře.
Vím, že se znáte dlouho...
Davide!
Sharon, zvedni to, prosím tě.
Je to i můj syn. Chci s ním mluvit.
Haló? Jamie?
Jamie, jsi to ty? Ahoj, broučku, jak se máš?
To jsem já, tatínek. Moc se mi po tobě stýská.
Haló? Počkej, Jamie. Nepokládej to!
Zatraceně!
Kurva!
Vylekals mě.
Moje ovečka potřebuje otravu. Teda potravu. Potřebuje potravu.
Co se ti stalo?
Nevydržel jsem na suchu a trochu jsem se nalokal.
Pojď dovnitř.
Víš, proč je svatý Juda patronem v krajní nouzi?
Protože jeho pravé jméno bylo Jidáš.
Jidášové totiž byli dva.
Jeden Jidáš byl ten svatý a ten druhý Jidáš...
...byl ten zlý. Ten, co zradil Ježíše polibkem.
Ve středověku se k tomu hodnýmu Jidášovi nikdy nemodlili,
aby se omylem nedovolali tomu zlýmu Jidášovi.
Tudíž ho nezaměstnávali, pokud nebyli zcela zoufalí.
A pak mu změnili jméno. Lítá ti tady pošta.
Constance?
Sakra!
- Vy jste doktor? - Ano. - Co se jí stalo?
- Bude v pořádku. - Ani jste se na ni nepodíval!
Zrovna otvírala poštu a najednou se sklátila.
Nechápu, co se stalo.
- Je tu doktor? - Počkejte tady. - Musím jít s ní.
Zůstaňte tady, pane profesore. Chcete zase skončit ve vězení?
- Odkud mě znáte? - Dívám se na zprávy.
Tamhle počkáte!
- Jak se cítíte? - Dobře. Jak je Constance?
Spí...
Pacienti trpící leukémií jsou velmi citliví na každé napětí.
Constancina nemoc vyžaduje určitou pravidelnost.
Constance má leukémii?
Vy jste to nevěděl?
Počkejte...
Ne, nevěděl.
Integrita - Bolest - Lítost - Cest - Utrpení - Mučedníci
Láska - Rozrušení - Sebeobětování
Je zvláštní, jak sobečtí býváme.
Když jsem se dozvěděl, že umírá, byl jsem na ni hrozně naštvaný.
Myslel jsem si: Jak můžeš? Víš, jak těžce nesu ztrátu blízkých.
Proč vám to neřekla?
Prý měla moc práce.
Protože sama umírala, chtěla ostatním pomáhat smrti uniknout.
Tomu zasvětila život.
Constance...
...učinila tento svět o něco lepším.
To je malá, ale obtížná věc.